Clovis al II-lea
Clovis al II-lea | |
![]() | |
Date personale | |
---|---|
Născut | 635 d.Hr.[2] ![]() |
Decedat | 657 d.Hr. (21 de ani)[3][4][5] ![]() Saint-Denis, Franța[2] ![]() |
Înmormântat | Catedrala din Saint-Denis ![]() |
Părinți | Dagobert I[6] Nanthild[*][2] ![]() |
Frați și surori | Sigebert III[*][7] Regintrud[*] ![]() |
Căsătorit cu | Balthild[*][2] ![]() |
Copii | Chlothar al III-lea[8] Theudericus III[*][9][6] Childéric al II-lea[10] ![]() |
Ocupație | monarh ![]() |
Activitate | |
Apartenență nobiliară | |
Titluri | rege al francilor (–)[1] |
Familie nobiliară | Dinastia Merovingiană[2] |
Rege al francilor ![]() | |
Modifică date / text ![]() |
Clovis al II-lea, cunoscut și sub numele de „Leneșul” (n. 635 d.Hr.[2] – d. 657 d.Hr., Saint-Denis, Franța), a fost rege al francilor din Neustria și Burgundia de la 639 până la moartea sa.
Biografie
[modificare | modificare sursă]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/1f/Anneau_sigillaire_Clovis_II.png/220px-Anneau_sigillaire_Clovis_II.png)
Clovis al II-lea urcă pe tron la moartea tatălui său, Dagobert I, în 639. Avea patru ani, iar mama sa, Nantilde, a asigurat regența până la moartea ei în 642. Restul domniei lui Clovis al II-lea se desfășoară sub influența majordomilor palatului[n 1] din Neustria, Ega și Erchinoald (sau Archambaud). Reședința regală era atunci la Clichy.
În 649, Clovis al II-lea se căsătorește cu o sclavă anglo-saxonă numită Bathilde (626-680). Cumpărată din York de către maiorul palatului Erchinoald, ea este adusă în regatul francilor pentru a se căsători cu Clovis al II-lea. Din această uniune se nasc trei fii:
- Chlothar al III-lea (652-673), care îl succede pe tatăl său ca rege al Neustriei și Burgundiei (657-673);
- Childéric al II-lea (653-675), care devine rege al Austrasiei la moartea lui Childebert cel Adoptat (662-673), apoi rege al întregilor franci la moartea fratelui său mai mare Clotaire al III-lea (673-675);
- Theuderic al III-lea (654-691), care devine rege al Neustriei și Burgundiei la moartea fratelui său Clotaire al III-lea în 673. Fratele său mai mare, Childéric al II-lea, îl detronizează puțin timp după aceea. El redevine rege al Neustriei și Burgundiei la moartea lui Childéric al II-lea (675-679), apoi rege al întregilor franci la moartea verișorului său Dagobert al II-lea (679-691).
Clovis al II-lea moare, la 31 octombrie 657, la vârsta de 22 de ani, după 18 ani de domnie.
Mormânt
[modificare | modificare sursă]El este înmormântat la Catedrala din Saint-Denis, lângă tatăl său, Dagobert I. Mormântul său este unul dintre cele șaisprezece morminte pe care Ludovic al IX-lea a făcut să fie căutate în 1264 pentru a afirma continuitatea liniei Capetienilor. Prin urmare, statuia funerară a sa împarte un stil similar cu cel al regilor dintr-o epocă diferită. Această statuie funerară este singurul vestigiu al mormântului profanat în 1793.
Legendă
[modificare | modificare sursă]Potrivit legendei "énervés de Jumièges"[13][14], doi fii ai lui Clovis al II-lea s-ar fi revoltat împotriva tatălui lor în timpul unui pelerinaj a acestuia în Țara Sfântă. La întoarcerea sa, Clovis al II-lea i-ar fi învins și le-ar fi ars nervii din picioare. Cei doi frați ar fi intrat apoi în viața religioasă la Abația Saint-Pierre de Jumièges, care ar fi fost bogat dotată de Clovis și Bathilde din acest motiv. Această legendă nu are niciun fundament istoric: de fapt, Clovis al II-lea nu a plecat niciodată în Țara Sfântă. În plus, el a murit la o vârstă la care fiii săi erau prea tineri pentru a se ridica împotriva lui.
Note
[modificare | modificare sursă]- ^ În perioada merovingiană, majordomii palatului, uneori numiți și prefecți ai palatului (în latină magister palatii, praefectus aulae, rector aulae, gubernator palatii, maior palatii, maior domus, rector palatii, moderator palatii, praepositus palatii, provisor aulae regiae, provisor palatii sau major domus regiæ), erau cei mai înalți demnitari ai regatelor francilor, după regi. Inițial, simpli intendenți ai regelui în palatul său, ei și-au extins treptat puterea și funcțiile, începând din secolul al VII-lea, ajungând să fie în măsură să destituie regii.
Referințe
[modificare | modificare sursă]- ^ La Préhistoire des Capétiens[*] Verificați valoarea
|titlelink=
(ajutor) - ^ a b c d e f La Préhistoire des Capétiens[*] , p. 110-112 Verificați valoarea
|titlelink=
(ajutor) - ^ a b „Clovis al II-lea”, Gemeinsame Normdatei, accesat în
- ^ a b Clodoveu II, Gran Enciclopèdia Catalana
- ^ a b Clovis II, Genealogics
- ^ a b The Peerage
- ^ La Préhistoire des Capétiens[*] , p. 105-106 Verificați valoarea
|titlelink=
(ajutor) - ^ La Préhistoire des Capétiens[*] , p. 112-113 Verificați valoarea
|titlelink=
(ajutor) - ^ La Préhistoire des Capétiens[*] , p. 113-118 Verificați valoarea
|titlelink=
(ajutor) - ^ La Préhistoire des Capétiens[*] , p. 131-132 Verificați valoarea
|titlelink=
(ajutor) - ^ Roosens, Héli; Geubel, Arsène (). „Un anneau sigillaire mérovingien”. Revue du Nord (în franceză): 99–106. Accesat în .
- ^ Périn, Patrick (). „À propos d'une bague sigillaire mérovingienne à chaton tournant”. Revue du Nord (în franceză): 579–587. Accesat în .
- ^ Bussillet, Dominique (). Les Énervés de Jumièges (în franceză). Cabourg: Éd. Cahiers du temps. ISBN 978-2-9118-5594-8.
- ^ „La légende des énervés” (în franceză). jumieges.fr. Accesat în .
Bibliografie
[modificare | modificare sursă]- Guizot, François; Fougère, Romain (). Chroniques du temps du Roi Dagobert (592-639) - trad. du latin. Sources de l'histoire de France (în franceză). Clermont-Ferrand: Paleo. p. 169. ISBN 2-913944-38-8.
- Wallace-Hadrill, John Michael; Meyers, Jean; Devillers, Olivier (). Chronique des temps mérovingiens (livre IV et Continuations) - Texte en latin, introd. et notes en français. Miroir du Moyen Âge / Patrick Gautier Dalché (în latină). Paris: Brepols. ISBN 2-503-51151-1.
- Verseuil, Jean (). Les rois fainéants: de Dagobert à Pépin le Bref, 629-751 (în franceză). Paris: Critérion. p. 253. ISBN 2-7413-0136-0.
Vezi și
[modificare | modificare sursă]
|